Česká televize
Centrum zábavné tvorby

uvede
26.prosince ve 20.00hod. na ČT1
televizní film

Bankrotáři
ODPOČINKOVÁ KOMEDIE O SEBEVRAZÍCH

námět, scénář a režie: 
Zdeněk Zelenka

šéfdramaturg
RICHARD MEDEK

šéproducent
MARTIN KOPŘIVA

koproducent
MARTIN ZOUBEK

dramaturgie: Roman Kopřivík
kamera: Vladimír HOLOMEK
vedoucí produkce: Petr Morávek
výtvarník kostýmů: Libuše Pražáková
architekt: Petr Zeman
hudba: Jiří Svoboda

Osoby a obsazení:

Čechura (věčný bankrotář)			Miroslav Donutil
Colinsová (spisovatelka)				Jiřina Bohdalová
McFerel (filozof)					Josef Somr
Bixby (průmyslník)					Václav Postránecký
De Forest (expremiér)				František Němec
Čardynin (ruský notorik)				Alois Švehlík
Marylin (nešťastně zamilovaná dívka) 		Simona Postlerová
Evženie (zrádná manželka)			Markéta Hrubešová
Mercoton (duchovní otec klubu)			Martin Dejdar
Garnet (provozní klubu)				Jaromír Dulava

Místo předmluvy:

Motto: STOKRÁT PADNU, STOKRÁT VSTANU

Nebýt spisovatele Roberta Luise Stevensona, nikdy by mne nenapadl lehce absurdní příběh o Alfrédu Čechurovi, věčném bankrotáři z Čech, který se díky nenávistné manželce ocitne v anglickém klubu zkrachovanců, jejichž jedinou nadějí na únik před problémy života je dobrovolný odchod na onen svět. Na počest R.L.Stevensona jsem tedy nazval náš klub Klubem Stevensonovým a snad mi pan autor promine, že z jeho povídky “Klub sebevrahů” jsem použil pouze princip vraždění oněch nešťastníků, a to navíc velmi vzdáleně. Ovšem i za tuto inspiraci tisíceré díky!         
										ZZ

Obsah příběhu:

Stará dobrá Anglie L.P. 1937 -  strašidelná noční scenérie – vřesoviště, siluety stromů, v lesknoucí se vodní hladině se odráží vzdálená silueta nevelkého hrádku. Jen pes baskervillský tu chybí... vidíme jen vzdálené siluety postav na voru a netušíme,  kam plují.
Staré dobré Československo L.P.1937 -  Evženie se vzteká, protože její manžel už po jedenácté zkrachoval. Ale jak se zdá  Alfréd Čechura si z bankrotů nedělá velkou hlavu a užívá si života. Netuší, že jeho oslava v baru, odkud bez placení a v převleku uniká před věřiteli, bude na dlouhou dobu poslední.  Jeho zdánlivý přítel, ale zároveň sok mu totiž připravil překvapivou budoucnost... A tak se panem Čechurou znovu setkáváme v Anglii, kam ho Mercoton přihlásil do Stevensonova klubu (“Víš Alfréde – ten Stevensonův klub, to je vlastně takový klub recesistů, každý si tam dělá co chce! Až tam přijedeš, bude ti možná připadat, že se všichni chovají divně, ale to je právě ono!! Tam prostě žádné zábrany neexistují!”). Narozdíl od ostatních hostů vůbec netuší, jaký osud ho v “Hotelu smrti”  čeká.  
A tak jenom zírá, s kým se tady setkává -  expremiér De Forest Františka Němce, zbankrotovaný průmyslník Bixby Václava Postráneckého,  dekadentní filosof  McFerel Josefa Somra, literaturou nedotčená spisovatelka  Colinsová Jiřiny Bohdalové či ruský notorik, který zbohatl na revoluci a pak vše propil Čardynin Aloise Švehlíka. Ne všichni, jak se vzápětí ukáže, jsou připravení odejít na onen svět. Ale finanční částka byla zaplacena, takže  svědomití sluhové prostě musí službu vykonat.  Ale náš pan podnikatel  Čechura jim to nijak neulehčuje. V zámku opředeném kouzly a propleteném labyrintem tajných chodeb se může stát cokoli.  Jak vše dopadne, prozrazovat nebudeme, nechte se překvapit! 

O projektu s  Martinem Zoubkem, jednatelem společnosti Z-film:

Firma vznikla v minulém roce z přetlaku mojí činnosti. Jsem manažerem v Branickém divadle a od roku 1993 mám agenturu Union Actors, která zastupuje umělce a zprostředkovává různé  umělecké činnosti. Zastupuji lidi jako Miroslav Donutil,  Pavel Landovský, Monika Hilmerová,  Zuzana Norisová a další. Díky možnostem, které práce v této oblasti nabízí, jsme zjistili,  že máme dostatek informací a chuti účastnit se větších projektů, které by byly české kultuře i nám prospěšné. 

A jaká byla geneze vzniku projektu Bankrotářů?
Hned od počátku existence naší firmy jsme začali podnikat všechno pro to, abychom s Mirkem Donutilem udělali nějaký film. Vzhledem k těžké ekonomické situaci po povodních jsme upustili od myšlenky distribučního filmu a rozhodli se udělat televizní komedii. Scénář pana Zelenky se nám od začátku líbil a zástupci České televize se pro něj taky nadchli. Myslím, že to pan Zelenka nádherně napsal, a my jsme byli rádi, že jsme sehnali od partnerů nějaké peníze, abychom mohli tomu filmu pomoci.  

Je tu ještě nějaká naděje, že by nakonec mohl vzniknout distribuční film?
U tohoto filmu už ne, ale ve skrytu duše chovám naději, o níž jsme kdysi  s panem Zelenkou mluvili (ale uprostřed natáčení o tom nechtěl ani slyšet),  a to je druhý díl. Konec Bankrotářů totiž přímo nabádá k pokračování. 

Proč zrovna Bankrotáři? Jaké s ním máte úmysly?
Já velmi propaguji televizní filmy, protože se mi zdá, že mají daleko hlubší dosah.  Můžeme udělat propagaci jednorázově a  rychle a hned to lidem nabídnout.  Sledovanost se oproti distribučním filmům pohybuje v obrovských číslech. 
A navíc  je tu jedna obrovská výhoda, tento  televizní film, který budeme nabízet až v příštím roce, kdy už snad budeme v Evropské unii, můžeme nabídnout televizním společnostem po Evropě.  Byli bychom rádi, kdybychom to prodali všude. Zatím narážíme na  kvóty Evropská a nemůžeme  se do nich vejít.  Věřím, že v příštím roce už pro nás ty kvóty nebudou existovat a my budeme moci ten náš film předvést celé Evropě. 
Samozřejmě, že nemůžeme konkurovat velkolepým americkým projektům s obrovskými finančními rozpočty a možností hledat vhodné scenérie po celém světě, tady nemáme šanci. Ale film natáčený televizní technologií,  pravá českou komedii, trochu odlehčený anglický humor v českém hávu -  to je naše hlavní deviza. 
Vážím si toho, že Česká televize trvale podporuje českou kulturu a že se Centrum zábavné tvorby odvážně pustilo do tohoto projektu.
Bohužel dneska už sponzoři vyhynuli,  a  neustále se diskutuje o návratnosti prostředků, které byly vloženy.  Když někdo kalkuluje tak, že vloží 1é milionů a chce 12 milionů získat, to není žádná podpora, to je investice. A takhle to v kultuře nemůže fungovat. Je třeba, aby se objevilo alespoň pár osvícených firem, které to pochopí.
Domnívám se, že právě komedie Bankrotáři jsou odrazem české kultury v současné době. My teď jedeme na doraz  Deset let nám nestačilo, abychom se transformovali na nějakou zajímavou společnost, poznali kam patříme. Česká kultura – to jsou ti bankrotáři. Existuje jen velmi málo firem, které jen nepovídají o podpoře, ale konají. Mezi takové patří sponzoři našeho filmu, jako např. firma  Bosch.

Kontakt se sponzorskými firmami pro film zajišťuje Vaše společnost?
Ano, snažíme se o to od samého našeho vzniku. Ale na počátku se zdálo, že naše možnosti budou větší. Po povodních se to hodně zhoršilo, takže prostředky stále ještě jsou velmi okleštěné.  A tak jsem rád,  že peníze, které zbyly, pomáhají naší komedii na svět.

V souvislosti s filmem se mluví o voze značky Superb... můžete k tomu říci více?
Tady se stala nádherná  věc – film  se odehrává v 30.letech, kdy  byla ve Škodovce vyvinuta limuzína Škoda Superb. Tento honosný automobil byl zapůjčen pro natáčení tohoto retro filmu.  A zároveň dnes vznikla nová verze tohoto modelu, kterou Škodovka představí práce v souvislosti s tímto filmem. 

Rozhovor se scenáristou a režisérem Zdeňkem Zelenkou:
Poslední dobou jste většinou psal scénáře na motivy nejrůznějších klasických autorů (Feydeau, Moliére, Wilde, Dürennmatt). Scénář Bankrotářů je však Váš původní, pouze motiv z díla R.L.Stevensona “Klub sebevrahů”, kde za poplatek připraví zájemce o život, se Vám stal inspirací k rozehrání příběhu zcela nového. Co Vás vlastně přimělo k napsání příběhu o svérázném českém optimistovi, který se ocitne ve společenství anglických džentlmenů, rozhodnutých odejít dobrovolně ze života?
Bankrotáři jsou komedií,  které jsem za její základní motto dal moje oblíbené rčení “Stokrát padnu, stokrát vstanu”. Je to příběh o zkrachovancích, kteří po životním krachu neměli sílu vstát, ale přesto si i při svém posledním životním kroku chtějí zachovat důstojnost. Tím, kdo vstal a ještě má sílu rozdávat svůj optimismus druhým, je v tom podivném společenství anglických džentlmenů bodrý Čech, rovněž mnohonásobný bankrotář, který však od samého začátku neví, kde se ocitnul. Musím říct, že mne při psaní bavilo kombinovat dva styly dialogů - suchý britský a poněkud jadrnější a lidovější český. Obojí humor mám rád a myslím, že je to i z mých předchozích prací čitelné. Jak známo, na jakýkoliv závažný fakt se dá hledět buď smrtelně vážně či s osvobozujícím nadhledem. Je mi bližší ten druhý způsob vidění, proto jsem vystavěl příběh o podnikavcích, kteří se nechali inspirovat Stevensonovou povídkou Klub sebevrahů a skutečně si takovou živnost zařídili. Vyšel jsem z předpokladu, že i ve 30.letech bylo možné obchodovat s čímkoliv a podnikat takřka v čemkoliv, i když absurdnost  některých “předmětů podnikání” zřejmě tehdy nedosahovala rozměrů, jako dnes, kdy je možno obchodovat třeba i s lidskými orgány. Ti angličtí pánové obchodují se sebevraždami, konkrétně nabízejí noblesní odchod ze života těm bankrotářům, kteří nemají odvahu vzít si život sami. Že mezi sebevrahy přijede optimista z Čech a chod firmy jim zcela zlikviduje, to nepředpokládali. V žádném případě jsem při psaní tohoto scénáře nechtěl, aby vše vyznělo jako nějaké skryté filosofování na téma, zda si člověk může či nemůže dobrovolně sáhnout na život. Mým cílem bylo napsat komedii v určitém žánru, který mám rád a který v našich krajích dlouho nebyl.

Říkáte, že jste českého bankrotáře Čechuru vyslal mezi anglické džentlmeny, jejichž hlavním cílem je odejít důstojně ze života. Prozradíte nám, kdo vlastně jsou ti džentlmeni na umření a kteří z herců je hrají?  
Tohle byl pro mne jeden z nejzajímavějších úkolů, musel jsi si totiž zvolit takové sebevrahy, kteří díky svým profesím mají co říct k určitým tématům, jejichž význam se netýká pouze britského prostředí. Proto v mém příběhu vystupuje kupříkladu expremiér vlády, kterého tíží svědomí a trpí tím, že svou politikou přivedl hospodářství země takřka na dno, za jeho vlády šla prý nahoru jen nezaměstnanost, kriminalita a státní dluh. Dále je tam průmyslník, který zbankrotoval právě kvůli nesmyslným zákonům tohoto premiéra, se kterým se na konci života sešel v jednom klubu, tedy v klubu sebevrahů. Dalším nešťastníkem je filosof, který jen ztěží snáší fakt, že lidstvo spěje k naprostému degene, samozřejmě je tam nešťastně zamilovaná dívka, která je však stále opilá, takže vůbec netuší, kde se ocitla, ačkoliv si na svou smrt dokonce připlatila. A pak je tam spisovatelka detektivek Colinsová, o které se dovíme, že je literaturou naprosto nedotčena, protože romány, které jí proslavily, napsal někdo jiný. Při psaní finální verze scénáře mi opět pomohla moje metoda, kdy píši na konkrétní herce, takže jsem byl dohodnut, že roli expremiéra bude hrát František Němec, zbankrotovaného průmyslníka Václav Postránecký, filosofa Josef Somr, literaturou nedotčenou spisovatelku Jiřina Bohdalová a hlavní roli bodrého Čecha že si zahraje Miroslav Donutil. Kromě nich ve filmu hrají například i Martin Dejdar (duchovní otec firmy na sebevraždy), Jaromír Dulava ( provozní klubu), dále Markéta Hrubešová, Vlastimil Zavřel a v neposlední řadě Alois Švehlík, který představuje ruského notorika, který zbohatl na revoluci a pak vše propil. Doufám, že jsem sestavil jistý vzorek společnosti, který cosi symbolizuje.

Kolik jste měl k dispozici natáčecích dnů a kde natáčení proběhlo?
Iluze hradu, který má být uprostřed jezera, je složena z několika prostředí - podzemní chodby byly točeny v Českém Brodě, okolí hradu poskytlo Lišno u Benešova, jízdy a honičky starých aut jsme točili v Jevanech, mlhy na blatech jsme vytvořili z kokořínských rybníků, dále jsme točili v jedné honosné vile na Slapech, letiště Kbely nám posloužilo jako malé anglické letiště. Vnitřek hradu jsem nechal postavit v ateliéru, protože chodby vyžadují mnoho propadel, tajných dveří a nejrůznějších kuriózních motivů, jakým je třeba podzemní márnice.  Natáčecích dnů bylo 22 a bylo to na tak realizačně náročný film zoufale málo. Kdybych tento film točil jako film distribuční, nutně by počet dnů stoupl nejméně na 45 až 50 a rozpočet by se pohyboval kolem 50 miliónů. Takové možnosti pochopitelně televize nemá, takže rozpočet je včetně interních nákladů kolem 10 miliónů a já musel při natáčení zvolit metodu, která by mi umožňovala natočit vše tak, aby se divák necítil ošizen. Zejména dialogické scény jsem tedy točil dvěma kamerami, ovšem do scénáře jsem si napsal spoustu inscenačních nástrah, jakými jsou třeba jízdy automobilem v noci, rozhovory v letícím dvouplošníku, honičky aut, úprk sebevrahů po hladině jezera na šlapadlech  či třeba mizení mrtvoly v temné vodní hladině. Tam všude bylo nutné točit po záběrech, přičemž právě takovéto scény v příběhu převažují, včetně bujarého veselí v pražském šantánu, ze kterého na začátku příběhu utíká před placením bankrotář Čechura. Vůbec nepřeháním, když řeknu, že štáb, kameramani a nakonec i já jsme jednotlivé natáčecí dny končili s pocitem, že jsme celý den skládali několik vagónů uhlí. Snad tedy bude i v tomto případě platit stará filmařská zásada, že když se nesměje štáb při natáčení, budou se smát či alespoň usmívat diváci.

Televizní film Bankrotáři překvapivě nevznikl v Centru dramatické tvorby, ale v Centru zábavy, které se doposud  dramatické tvorbě nevěnovalo…
Ano, film Bankrotáři je prvním celovečerním titulem Centra zábavné tvorby a jsem rád, že si vybrali právě můj scénář, kterým tato skupina v čele s panem Medkem a panem Kopřivou začíná rozšiřovat svoji činnost i na tvorbu dramatickou, tedy zejména v oblasti komedií a mikrokomedií. Já osobně považuji toto rozšíření činnosti za logické, protože Centrum dramatické tvorby má samozřejmě jiné priority a v tom  malém počtu titulů, které mají k dispozici na každý výrobní rok, se jen ztěží hledá okénko pro čistě oddechovou komedii. A přiznám se, že je vždycky příjemné, být u něčeho, co je první, protože všichni se více snaží. Tento pocit jsem měl třeba kdysi v Ostravě, kdy jako vedoucí skupiny nastoupila Marča Arichteva a rozjela tam skomírající dramatickou tvorbu a když mne přizvala ke spolupráci, vytvořila s vedením studia pro vznik dramatické tvorby velmi příznivé podmínky. Hlavně díky jí jsem tam mohl natočit velkoryse pojatého Keana, Azraela, anděla smrti či třeba třídílnou fresku z Ameriky počátku století Arrowsmith. I v tomto případě se Centru zábavné tvorby podařilo na Bankrotáře sehnat více peněz, než je na jednotlivý televizní titul obvyklé, dokonce tento televizní film sponzoruje automobilka Škoda, což je u televizní tvorby zcela ojedinělé, řekl bych až průkopnické. A musím říct, že jen díky této automobilce máme ve filmu vozy, které budou pro mnohé senzací, uvidí například předválečného superba či limuzínu, jejíž hodnota se dnes pohybuje v miliónech korun. Tou na začátku filmu jezdí Martin Dejdar.

Není Vám líto, že tento film nebude uveden v kinech? 
Já vím, že dneska kdekdo z mladých touží svoji práci předvést především v kinosále a objet s ním nejeden festival. Jen málokterý z filmů, které jako člen Filmové a televizní akademie každý rok vidím, je však opravdu kinematografickým dílem, velmi často mám pocit, že se jedná o skromné televizní vyprávění určené pro jeden nedělní večer bez šance na reprízu. Natočit film pro kina tak, aby sály nezely prázdnotou a aby příběh ještě snesl i náročnější měřítka, je dnes problém, obzvláště když víme, že do kin chodí převážně trochu odrostlejší děti a pak milenci, kteří tam chodí zejména kvůli tmě. Já vyrostl na Barrandově, kde jsem byl zaměstnán od svých devatenácti let a jako pomocný režisér jsem měl šanci sledovat práci režisérů, jejichž filmy se promítají dodnes. Snad to nebude znít nabubřele, ale já mám rád, když se tvůrce aspoň pokouší o poněkud trvalejší hodnoty. A je mi jedno, jestli to dělá v televizi či v kinematografii. Za jednu ze základních úvah tvůrce tedy považuji úvahu o tom, kde bude mít natáčený příběh šanci uspět. Rád bych se mýlil, ale myslím, že Bankrotáři nejsou příběhem pro teenagery,  já bych byl rád, kdyby se tento příběh v nejlepším případě stal na obrazovce oblíbeným natolik, že by se čas od času reprízoval. Mimo jiné i proto, že jsou v něm zachyceny výkony herců, kteří patří ke špičkám jedné herecké generace.  

Vy si velice často píšete ke svým televizním i distribučním filmům  scénáře sám, dokonce píšete i scénáře, které pak režíruje někdo jiný, jako tomu bylo v případě filmů Válka barev či Rebelové. Je pro Vás obtížnější realizovat svůj či cizí scénář?
Mým snem je věnovat se pouze profesi, kterou jsem vystudoval, tedy režii. V ideálním případě bych si to představoval tak, že mi ráno zazvoní telefon, tam mi kdosi z nějaké firmy či studia oznámí, že mají k dispozici vynikající scénář a že je jejich přáním, abych ten scénář realizoval právě já. A já bych si ten scénář přečetl, zjistil bych, že je skutečně vynikající a natočil bych ho. To je ovšem pohádka, která byla poměrně běžná ještě na Barrandově, kde dramaturgická skupina s autorem vyvíjela látku třeba i roky a když všichni měli pocit, že je hotovo, oslovili režiséra, který se pak díky jejich několikaleté mravenčí práci mohl stát i slavným. Dneska je to tak, že je to převážně režisér, který musí se svými látkami oslovovat firmy a ty si vybírají. Takže abych byl vůbec ve hře, musím mít napsáno, a to ber kde ber - někdy dostanu nabídku, ale pokud chci v této profesi opravdu existovat, musím velmi často k tomu prázdnému stolu s bílým papírem usedat sám. Já mám ovšem tu výhodu, že mne psaní baví, dokonce si myslím, že na celém procesu vzniku filmu je pro mě právě to vymýšlení nejzajímavější etapou, po které následuje jen únavné shánění peněz a pak denodenní souboj s nepříznivými okolnostmi při natáčení. Ono je to vlastně zvláštní druh schizofrenie - napsat si scénář a při natáčení si v něm škrtat a nadávat sám sobě, jak jsem mohl něco takového napsat. Je jasné, že v případě nadávání bych byl radši, kdyby autorem byl někdo jiný, na druhé straně si ale myslím, že jako režisér jsem na sebe jako na scenáristu dostatečně tvrdý a nekompromisní. Jinak bych třeba jen ztěží napsal od každého titulu, který jsem kdy realizoval, několik verzí scénáře.

A kolik bylo verzí Bankrotářů?
V tomto případě je vznik scénáře opravdu kuriózní - tak první verzi scénáře jsem napsal ještě jako zaměstnanec Filmového studia Barrandov, kde se měl realizovat, dokonce se tehdy začal kontaktovat herec, který hrál Krokodýla Dandyho, měl hrát roli, kterou dnes hraje Donutil. Pak přišla revoluce, Barrandov “zbankrotoval” a já scénář odložil na dno posledního šuplíku. V roce 1990 se přihlásilo Filmové studio Zlín, že by to rádi natočili. Napsal jsem další verzi, takovou, aby to mohlo jít do kin. V té době na tenhle scénář dokonce vypracoval pochvalný posudek Zdeněk Svěrák a napsal, že ač je to komedie o sebevrazích, oceňuje na ní zejména to, že je proživotní. Zlínu tehdy došly peníze a z realizace sešlo. Opět následovalo dno posledního šuplíku. V roce 1993 se ozvala firma BONTON s dotazem, zda něco nemám. Otevřel jsem poslední šuplík. Scénář se líbil, málem bylo kladně rozhodnuto, ale na poslední chvíli se firma rozhodla, že chce pohádku. Tak jsem pro ni natočil Nesmrtelnou tetu a scénář opět putoval na své místečko. Pak se ozvala firma ProArt, že by takovou komedii chtěli, dokonce mi za roční opci zaplatili nemalou sumu. Takže další verze, ovšem opět se nenašly peníze, tak jsme firmě s kolegou Renčem nabídli scénář Rebelů, který se zdál být levnějším. I z nich ale sešlo pár dnů před natáčením. Já už to začal brát jako docela zábavný sport, vždy ten scénář někdo strašně chtěl a když už to vypadalo, že se začnou fasovat kamery, nebyly peníze. Takže když jsem letos tento scénář díky Centru zábavné tvorby, tedy konkrétně díky panu Medkovi a Kopřivovi, ve své asi patnácté verzi natočil, říkám si - kéž by to aspoň lidi pobavilo tak, jak jsem se anabází tohoto scénáře bavil já. Když tak o tom teď uvažuji, tak mezi první verzí scénáře Bankrotářů a jeho letošní realizací jsem napsal a natočil dalších asi čtyřicet celovečerních titulů. A to se najdou lidi, kteří scenáristům a režisérům něco závidí…

	

O autorovi:

Zdeněk Zelenka (1954)
Po maturitě na Střední průmyslové škole elektrotechnické v roce 1974 nastoupil jako pomocný režisér do Filmového studia Barrandov, kde spolupracoval na výrobě celovečerních filmů předních režisérů (Věra Plívová-Šimková, Ota Koval, Karel Smyczek, Jiří Svoboda, Jaroslav Papoušek...). 1976-1981 studoval FAMU, obor filmová a televizní režie. I během studií stále spolupracoval s Filmovým studiem Barrandov, jehož zaměstnancem byl až do r. 1990. Od té doby je na "volné noze". Filmový debut, koprodukční film Čarovné dědictví, natočil v roce 1985.  Od r.1990 spolupracuje s Československou, posléze Českou televizí, pro kterou jako svůj první celovečerní titul natočil v roce 1990 komedii podle vlastního scénáře Radostný život posmrtný, od té doby pro ČT natočil dalších přibližně čtyřicet titulů nejrůznějších žánrů - od psychologického dramatu (Návštěva staré dámy) , přes třídílnou životopisnou fresku z Ameriky počátku 20.století (Arrowsmith) až po lidovou detektivní komedii (Paní Piperová zasahuje). K většině svých prací si píše scénáře – buď původní náměty nebo adaptace románů, povídek či divadelních her. Tři roky byl pedagogem FAMU, posléze spolupracoval s filmovými školami ve Zlíně a Písku. 
Napsal libreto divadelního muzikálu Rebelové,  který se v režii F.Renče hraje denně s velkým úspěchem již druhý měsíc v pražském divadle Broadway.

Výběr z televizních filmů a inscenací: 
Radostný život posmrtný (s+r, podle M. Twaina, 1990), Svědkyně (r, 1991), Lorna a Ted (s+r, podle J. Halea, 1991), cyklus Dekameron (s+r, podle G. Boccaccia, 1991), Šplhající profesor (s+r, 1991), Dva z nás (r, adaptace jednoaktovek M. Frayna, 1992), Elegantní řešení (s+r, podle Ch. Francisové, 1994), Báječný víkend (s+r, 1994), Azrael, anděl smrti (s+r, podle J. Cocteaua, 1995), Kean (s+r, podle J. P. Sartra, 1995), Generálka jejího Veličenstva (r, podle J.Hubače, 1995), Bohatství slečny Kronkiové (s+r, podle J. Patricka, 1996), Polední žár (r, podle P. Quentina, 1997), Arrowsmith (r, třídílný televizní film podle S.Lewise, režie, 1997), RumplCimprCampr (s+r, podle J.Wericha, 1997). Velký případ (r, podle J. Laborda, 1999), Návštěva staré dámy (s+r, podle F. Dürrenmatta 2000), Isabela, vévodkyně bourbonská (s+r,podle J. Šotoly,2000); Paní Piperová zasahuje (sc.+r.2000), Karlínská balada (sc. a r., podle O.Scheinpflugové, 2001). Ideální manžel O.Wilda (sc.+r. podle O.Wilda, 2001), Lakomec (sc.+ r. podle Molièra, 2002), detektivní film  podle P. Quentina Manželka Ronalda Sheldona (r, scénář Ivan Hejna), Brouk v hlavě (sc. + r.  podle Feydeaua 2002) Lakomec (sc. + r. podle Moliera), Stín viny (2003, r. podle P.Quentina), Falešné obvinění (2003, r, scénář Jiří Hubač).

Filmy: 
Čarovné dědictví (s+r, 1985), Jsi falešný hráč (n,s,r, 1986), Reqiuem pro panenku (spoluscenárista, 1990), Freonový duch (n,s,r, 1990), Nesmrtelná teta (n,s,r,1993), Válka barev (spoluautor námětu a scénáře,1995), Rebelové ( spoluautor námětu a scénáře, 2000).

 JAROMÍR DULAVA 
(rozhovor v Divadelních novinách č.4/2001)

ROLE V ČINOHERNÍM KLUBU
Současný repertoár
Maxwell ve hře SEX NOCI SVATOJÁNSKÉ   (od 1993)  
 Karel Rychtera ve hře VODNÍ DRUŽSTVO   (od 1994)  
 Umělec ve hře KOSMICKÉ JARO   (od 1995)  
 JUDr. Hudec ve hře TŘETÍ ZVONĚNÍ   (od 1997)  
 Leonardo ve hře LETNÍ BYT   (od 1999)  
  Zikmund ve hře JEDNOU K RÁNU   (od 2000)  
 Michal Chruščov ve hře LESODUCH   (od 2000)  
  Ed ve hře JAK SE BAVIL PAN SLOANE   (od 2001)  
  Luciano Spina ve hře MASKA A TVÁŘ   (od 2002)  
  Coleman Connor ve hře OSIŘELÝ ZÁPAD   (od 2002)  
  Outěchová ve hře PODIVNÉ ODPOLEDNE Dr. ZVONKA BURKEHO   (od 2002)  
Z archivu: Francesco ve hře PITVORA   (od 1989)  , Vrchní hotelu Praha, Burzián, Pražský hejsek, Vrah, Mladý cikán, Vesničan ve hře OBSLUHOVAL JSEM ANGLICKÉHO KRÁLE   (1989 - 1995)  
  Harry Filch ve hře ŽEBRÁCKÁ OPERA   (1990 - 1994)  ,  Etzelt ve hře UTRPENÍ MLADÉHO MEDARDA   (1991 - 1992) ,  Kozakov ve hře MUMRAJ   (1991 - 1993)  , Apollón ve hře ORESTÉS   (1991 - 1993),  Rytíř Světislav ve hře HADRIÁN Z ŘÍMSŮ   (1992 - 1993)  , La Fleche ve hře LAKOMEC   (1992 - 1999) , Konzul Grotti ve hře NAHÉ ODÍVATI   (1993 - 1996)  , Hrabě Almaviva ve hře FIGAROVA SVATBA   (1994 - 1998)  
 
VÁCLAV POSTRÁNECKÝ
nar. 1943 v Praze
Začínal v Dismanově rozhlasovém dětském souboru.
1960-62 - Slovácké divadlo v Uherském Hradišti; role: Karel (Příliš štědrý večer), Petr (Deník Anny Frankové), Hejtman (Antigona a ti druzí) aj.
1962-69 - Státní divadlo v Brně; např. Puk (Sen noci svatojánské), Kněz (Náměstek), Jákob (Já, Jákob)
1969-78 - Městská divadla pražská; Herostratos (Zapomeňte na Herostrata), Zilov (Lov na kachny), Čert (Malované na skle), titulní Čtrnáctý hrabě Guerney aj.
1979 - Národní divadlo; Fiala (Naši furianti), Edgar (Král Lear), Valdštejn (Vévodkyně valdštejnských vojsk), Rogožin (Idiot), Zajíček (Lucerna), Ponza (Je to tak - chcete-li), Kurt (Tanec smrti), Kocourek, Vošoust, Chmelař (Weselohry), titulní Oidipús vladař, Martin (Rok na vsi), Podkolatov (Ženitba), Kapitán Lebjadkin (Běsi), Poutník, též Čert Démon (Pašije) aj.;
PODÍLÍ SE NA TĚCHTO INSCENACÍCH: Lucerna (Vrchní)  

JOSEF SOMR nar. 1934 ve Vracově u Hodonína
1956 - absolvoval na JAMU v Brně studia herectví
1956-58 - Těšínské divadlo v Českém Těšíně
1958-61 - Divadlo bratří Mrštíků v Brně
1961-65 - Východočeské divadlo v Pardubicích
1965-78 - Činoherní klub v Praze; role: Fráter Timotej (Mandragora), Gajev (Višňový sad), Satin (Na dně), James Tyrone starší (Cesta dlouhého dne do noci), Klaun (Ten, který dostává políčky) aj. 
1978 - Národní divadlo; Jakub Bušek (Naši furianti), Vávra (Maryša), Profous (Vévodkyně valdštejnských vojsk), Claudius (Hamlet), Klásek (Lucerna), Galileo Galilei (Život Galileiho), Pludek (Zahradní slavnost), Dodo (Sbohem Sokrate), Edgar (Tanec smrti), Mahon (Hrdina Západu), Eda (Podivní ptáci), Belárius (Cymbelín), Kunz (Rok na vsi), Štěpán Verchovenský (Běsi), Pan František (Romance pro křídlovku) ad.

MIROSLAV DONUTIL nar. 1951 v Třebíči
1973 - absolvoval studia herectví na JAMU v Brně; už během studií spolupracoval s Divadlem Na provázku
1973-1990 - Divadlo Na provázku v Brně; role: Mánek, Volrábka (Profesionální žena), Ríša (Pohádka máje), Richard III. a další role (Shakespearománie), Nepojmenovaná postava (Příběhy dlouhého nosu), Kašpárek (Don Šajn), Starý Karamazov (Bratři Karamazovi), Ředitel (Koncert V.), Nikola Šuhaj (Balada pro banditu) aj.
1990 - Národní divadlo; titulní Strýček Váňa, Šašek (Jak se vám líbí), Stařeček (Židle), Hjalmar Ekdal (Divoká kachna), Kraus (Oblak a valčík), Adam (Nobel), Sváťa Bor (Podivní ptáci), Gajev (Višňový sad), Mikuláš Klubko (Sen noci svatojánské) aj.
 Komik (Archie Rice)  
Mnoho povyku pro nic (Dogberry)  
Romeo a Julie (Kapulet)  
Sluha dvou pánů (Truffaldino)  
Večer tříkrálový (Tobiáš Říhal)  
 
FRANTIŠEK NĚMEC
nar. 1943 v Sezimově Ústí
1964 - ukončil studia herectví na DAMU v Praze
1964-82 - Městská divadla pražská; role: Orestes (Mouchy), Yossarian (Hlava XXII), Lot (Království boží na zemi), Charlier (Vrátím se do Prahy), Proteus (Dva šlechtici z Verony), Zbojník (Na skle malované), Adamar (Aleluja, dobří lidé) aj.
1982 - Národní divadlo; titulní Faust a Hamlet, Brick (Kočka na rozpálené plechové střeše), Kosťa Kapitán (Aristokrati), Jakub Ryba (Noc pastýřů), Lopachin (Višňový sad), Lenin (Kremelský orloj), Mlynář (Lucerna), Valmont (Nebezpečné vztahy), Robespeierre (Dantonova smrt), Páleč (Vy jste Jan), Higgins (Pygmalion), Biskup Dobeš (Falkenštejn), Číňan (Saténový střevíček), Burrus (Britannicus), Macready (Dva shekespearovští herci), Kreón (Oidipús vladař), Kočkarev (Ženitba), Poutník, též Levas (Pašije), Vilém Foldal (John Gabriel Borkman) aj.
Markéta Lazarová (Hrabě)  
Oresteia (Apollón, Pyladés)  
Romeo a Julie (Kníže Eskalus)  
 
ALOIS ŠVEHLÍK
Nar. 1939 v Pardubicích. 
Vystudoval strojní průmyslovku 
1962-63 - Západočeské divadlo v Klatovech; role: např. Cassius (Othello), Lucius (Hrátky s čertem) 
1963-64 - Divadlo pracujících v Mostě 
1964-66 - Divadlo O. Stibora v Olomouci; Václav (Naši furianti), Claudius (Půjčka za oplátku), Happy (Smrt obchodního cestujícího) aj. 
1966-74 - Divadlo F. X. Šaldy v Liberci; Figaro (Figarova svatba), Harry (A co láska?), Molčalin (Hoře z rozumu), Petr Verchovenský (Běsi) aj. 
1974-88 - Městská divadla pražská; např. Hadrář (Bláznivá ze Chaillot), Klubko (Sen noci svatojánské), McMurphy (Přelet nad hnízdem kukačky) 
1988 - Národní divadlo; Mlynář (Lucerna), Jean (Slečna Julie), Astrov (Strýček Váňa), Baron di Ripafratta (Mirandolína), Willy Loman (Smrt obchodního cestujícího), Phil Hogan (Měsíc pro smolaře), Aleš Hrdina (Podivní ptáci), Jones (Doktor Fischer ze Ženevy), Žvanikin (Ženitba), Gerhard Kvestenberk (Bloudění), On (Návštěvní doba), Poutník, též Opovědník, Šimon Cyrenský (Pašije), titulní John Gabriel Borkman aj.
Cyrano z Bergeracu (De Castel-Jaloux)  
Lucerna (Klásek)  
Markéta Lazarová (Hejtman Pivo)  
Mnoho povyku pro nic (Leonato)  
 MARTIN DEJDAR 
Narodil se 11. 3. 1965 ve Vysokém Mýtě. Je ženatý. Studium DAMU ukončil r. 1987, téhož roku se stal členem Studia Ypsilon. Po dobu studia působil v avantgardní divadelní skupině Mimosa, také hostoval v několika pražských divadlech. (Realistické divadlo - Othello, Ondina, Na Vinohradech - Ach, ta léta bláznivá). Významné role v inscenacích Ypsilonky: Vosková figurína (Mjatikin), Bůh (Mononukleosis), Amerika (Karel Rossman), Othello (Othello), Oprátka (Konovalov), Okno (Otec). V současné době účinkuje v inscenacích Mozart v Praze, Prodaná nevěsta, Horké to někdo rád, Oprátka, Okno, Praha stověžatá. Ve filmu spolupracoval např. s režiséry Vláčilem, Smyczkem, Kachyňou, Hollým, Jirešem, Hřebejkem, Michálkem. Hrál ve filmech Pražská pětka, Mág, Maseba, Proč, Tichá bolest, Slunce, seno, erotika, Poslední motýl, Houpačka, Šakalí léta, Amerika, Učitel tance, Panství, Eliška má ráda divočinu, v televizních pohádkách Komu straší ve věži, Zrcadlo, Husarská čest, Zlatý ostrov, v inscenacích Pes v zahradě, Lék pod kůži, Stvoření světa, Zabijáci, Pofoukej mi jahody, Den D Dáši B, seriálu Zdivočelá země. Je známý bavič a moderátor (Studio Kontakt, Vaše velká premiéra, Deset minut s…). Je autorem krátkých básní, písňových textů a povídek. Zdramatizoval Erenburgův román Bouřlivý život Lazika Rojtšvance. Pedagogicky spolupracoval s DAMU. Získal řadu ocenění - Český lev za hlavní roli ve filmu Učitel tance (1996), několikrát vyhlášen za baviče roku. Účinkuje v muzikálech Mrazík a Pinokio (režie Josef Krofta). 

 Televize  Kino  Tabulky  Statistiky  Filmotéky  Bazar  Uživatelé  Diskuze 

 Televize  Kino  Tabulky  Statistiky  Filmotéky  Bazar  Uživatelé  Diskuze 

     
 Jiřina Bohdalová 
  nar. 3.5.1931
Praha, Československo 

 
  
  Herecká filmografie:  

 2002  Černá slečna slečna Černá (TV) 
    Lakomec 
    Poslání s podrazem (TV) 
 2001  Rebelové 
    Události ČT (TV) 
 2000  Karlínská balada (TV) 
    Paní Piperová zasahuje (TV) 
 1999  Isabela, vévodkyně Bourbonská (TV) 
    Návštěva staré dámy (TV) 
 1998  Jezerní královna 
 1997  Pták ohnivák 
    Rumplcimprcampr 
 1995  "Hříchy pro diváky detektivek" 
    Den, kdy unesli papeže (TV) 
    Fany 
    Generálka Jeho Veličenstva (TV) 
 1994  "O zvířatech a lidech" 
 1993  Jedna kočka za druhou 
    Nesmrtelná teta 
 1992  "V Praze bejvávalo blaze" 
    "Prítelkyne z domu smutku" 
    Kačenka a strašidlá 
    Kačenka a zase ta strašidla 
 1991  Corpus delicti 
    Svědkyně (TV) 
    Talisman (TV) 
 1990  Byli jsme to my? 
 1989  Na dvoře je kůň, šéfe (TV) 
    Strašidlo Cantervillské (TV) 
    Utopím si ho sám (TV) 
    V tomhle zámku straší, šéfe! (TV) 
 1988  "Cirkus Humberto" 
    O princezně, která ráčkovala (TV) 
    Útěk ze seriálu (TV) 
 1987  Ať přiletí čáp, královno! (TV) 
 1986  Chobotnice z druhého patra 
    Pan Pickwick (TV) 
    Smích se lepí na paty 
    Spanelska paradentenza 
    Velká filmová loupež 
    Veselé vánoce přejí chobotnice 
 1985  Co takhle svatba, princi? (TV) 
 1984  "Bambinot" 
    "Létající Čestmír" 
    "My všichni školou povinní" 
    "Rozpaky kuchaře Svatopluka" 
    ...a zase ta Lucie! 
    Barrandovské nocturno aneb Jak film zpíval a tancil 
    Lucie, postrach ulice 
    Rumburak 
    Šéfe, jdeme na to! (TV) 
    Šéfe, vrať se! (TV) 
 1983  Kdo chce kam... (TV) 
 1981  Buldoci a třešně 
    Začalo to karafiátem (TV) 
 1980  Jak se dělá smích 
    V hlavní roli Oldřich Nový 
 1979  Upír ve vezáku 
 1977  Všichni proti všem 
 1976  "Rákosníček" 
 1975  "Chalupáři" 
 1974  Sedm kilo pro králíčka (TV) 
 1971  "Taková normální rodinka" 
    Kat nepočká 
    Ženy v ofsajdu 
 1970  "Fantóm operety" 
    Muž, který rozdával smích 
    Pěnička a Paraplíčko 
    Ucho 
    Vražda ing. Čerta 
    Štyri vraždy stačia, miláčik 
 1969  "Pan Tau" 
    Odvážná slečna 
    Světáci 
 1968  "Pohádky z mechu a kapradí" 
 1967  Přísně tajné premiéry 
    Ta naše písnička česká 
    Ženu ani květinou neuhodíš 
 1966  Dáma na kolejích 
 1965  Bílá paní 
 1964  Čintamani a podvodník 
    Hvězda zvaná Pelyněk 
    Komedie s Klikou 
 1963  Až přijde kocour 
    Král Králů 
    Pršelo jim štěstí 
 1962  Anička jde do školy 
    Neděle ve všední den 
 1961  Florián 
    Každá koruna dobrá 
    Kolik slov stačí lásce 
    Labyrint srdce 
    Pohádka o staré tramvaji 
    Procesí k panence 
 1960  Cirkus jede 
    Zlé pondělí 
 1959  Májové hvězdy 
    Medvěd a strašidla 
    O medvědu Ondřejovi 
    Slečna od vody 
 1958  Cesta zpátky 
    Kasaři 
    O věcech nadpřirozených 
    Zde jsou lvi 
 1957  Dědeček automobil 
    Florenc 13:30 
    Škola otců 
 1956  Honzíkova cesta 
    Nevěra 
    Zaostřit, prosím 
 1952  Únos 
 1940  Madla zpívá Evropě 
 1939  Zlatý člověk 
 1937  Zizla a Pizla 

 

  
 
Copyright (c) 2002 Martin Pomothy, programování Pavol Daniš, grafika fatal   

 
  Hlavní strana   Okénko ředitele   Program   Repertoár   Soubor   Prodej   Předplatné   Kontakty   O divadle   Galerie Simona Postlerová
narozena 1964 v Plzni 

 Narodila se v divadelnické rodině. Maminka - herečka Jana Postlerová, tatínek Alexandr Postler (zemřel 1996) - herec a režisér. Po maturitě na gymnáziu v Ostravě-Porobě, kde žila od svých tří let, vystudovala DAMU v Praze (jejími pedagogy byli Leo Spáčil, Libuše Salabová, Anna Rottová, Karel Bednář). Ve 3. ročníku DAMU ji režisér Miroslav Macháček pozval na konkurz do Národního divadla. Dostala roli Haničky v Jiráskově Lucerně. Absolvovala DAMU rolí Polly v Brechtově žebrácké opeře (režie Petr Kracik). 

Hned po škole v r.1987 získala angažmá v Národním divadle, kde měla velmi hezké role: madame de Tourvellev Nebezpečných vztazích (r. Ladislav Smoček), Elmíra v Tartuffovi (r. Vladimír Strnisko), Kněžna v Lucerně (r. František Laurin), Cordelliev Králi Learovi (r. Barry Kyle z Royal Shakespeare Company), Kristýna ve Věci Makropulos (r. Václav Hudeček), princezna Kukacchin ve hře Marco Polo (r. Václav Hudeček). 

Od r. 1992 angažmá ve unohradském divadle. Zde např. tyto role: Marcela v Brouk v hlavě (r. Jiří Menzel), Nina v Maškarádě (r. Vladimír Strnisko), Amaranta v Sto roků samoty (r. Petr Novotný), Emma v Talismanu (r. Petr Novotný), Drahunka v Kdo se bojí Urginie Woolfové (r. Petr Novotný). 

Hostuje v Činoherním klubu ve Třetím zvonění. Spolupracovala také s TV, kde se setkala s těmito význačnými režiséry: J. Dudek, Z. Zelenka, L. Ráža, P. Háša, V. Polesný, A. Procházková, H. Bočan. 

Za práci v dabingu získala nejvyšší ocenění - cenu Františka Filipovského 2002 - nejlepší herecký výkon při dabování Emmy Thompson v roli M. Bearingové ve filmu Vtip. 

Hry, na kterých se podílí
Chicago 
Program
Červen 2003 po út st čt pá so ne 
            01 
02 03 04 05 06 07 08 
09 10 11 12 13 14 15 
16 17 18 19 20 21 22 
23 24 25 26 27 28 29 
30             

Září 2003 po út st čt pá so ne 

01 02 03 04 05 06 07 
08 09 10 11 12 13 14 
15 16 17 18 19 20 21 
22 23 24 25 26 27 28 
29 30           

Říjen 2003 po út st čt pá so ne 
    01 02 03 04 05 
06 07 08 09 10 11 12 
13 14 15 16 17 18 19 
20 21 22 23 24 25 26 
27 28 29 30 31     

Listopad 2003 po út st čt pá so ne 
          01 02 
03 04 05 06 07 08 09 
10 11 12 13 14 15 16 
17 18 19 20 21 22 23 
24 25 26 27 28 29 30 

Prosinec 2003 
Leden 2004 
webmaster@hdk.cz
(c) 2002, LS Team Repertoár
nyní hrajeme
Benefice hvězd - koncert West Side Story

Hello, Dolly!

Chicago

Klec bláznů

My Fair Lady

Řek Zorba

Vánoční koncert Y. Blanarovičové a hostů

West Side Story

Za zvuků hudby

Země úsměvů

Zpívání v dešti

Zvonokosy
 Markéta Hrubešová

* 17. 3. 1972 v Praze

Studovala jazykovou školu a od roku 1986 hudebně-dramatický obor na pražské konzervatoři.

Filmografie: Oznamuje se láskám vašim, Zlatňanka, Sedím na konári a je mi dobre, Jestřábí moudrost, Ondine, Lady Macbeth von Mzensk, Andělské oči, Divoké pivo, Žiletky, Golet v údolí, Konto Separato, Zima, Dilino, Příběh z Rimini

Divadlo: Divadlo Skelet Pavla Trávníčka, role ve hrách Postel pro tři, Pan Hamilkar, Monsieur Amédée, Vysoká hra, Peklo v hotelu Westminster

Seriál: Zdivočelá země

--------------------------------------------------------------------------------

Jsem hodně pozitivní člověk, tak se snažím stýkat s lidmi podobného ražení. Když potkám ryzího pesimistu, honem od něj spěchám pryč

Jsem taková realistická romantička. Jako každá žena mám ráda večeři na břehu moře, při svíčkách, západ slunce... V osobním životě spíš stojím nohama na zemi, protože moje profese není zas tak romantická, jak se možná na první pohled zdá.

Měla jsem vždycky velké štěstí na herecké partnery. Potkala jsem spoustu vynikajících herců a doufám, že ještě potkám. Ale je mi líto, že s mnoha si už nezahraji, protože tady nejsou. Třeba Rudolf Hrušínský, Josef Kemr nebo Petr Čepek...

zpět na úvod stránky

 Jiřina Bohdalová 
  nar. 3.5.1931
Praha, Československo 

 
  
  Herecká filmografie:  

 2002  Černá slečna slečna Černá (TV) 
    Lakomec 
    Poslání s podrazem (TV) 
 2001  Rebelové 
    Události ČT (TV) 
 2000  Karlínská balada (TV) 
    Paní Piperová zasahuje (TV) 
 1999  Isabela, vévodkyně Bourbonská (TV) 
    Návštěva staré dámy (TV) 
 1998  Jezerní královna 
 1997  Pták ohnivák 
    Rumplcimprcampr 
 1995  "Hříchy pro diváky detektivek" 
    Den, kdy unesli papeže (TV) 
    Fany 
    Generálka Jeho Veličenstva (TV) 
 1994  "O zvířatech a lidech" 
 1993  Jedna kočka za druhou 
    Nesmrtelná teta 
 1992  "V Praze bejvávalo blaze" 
    "Prítelkyne z domu smutku" 
    Kačenka a strašidlá 
    Kačenka a zase ta strašidla 
 1991  Corpus delicti 
    Svědkyně (TV) 
    Talisman (TV) 
 1990  Byli jsme to my? 
 1989  Na dvoře je kůň, šéfe (TV) 
    Strašidlo Cantervillské (TV) 
    Utopím si ho sám (TV) 
    V tomhle zámku straší, šéfe! (TV) 
 1988  "Cirkus Humberto" 
    O princezně, která ráčkovala (TV) 
    Útěk ze seriálu (TV) 
 1987  Ať přiletí čáp, královno! (TV) 
 1986  Chobotnice z druhého patra 
    Pan Pickwick (TV) 
    Smích se lepí na paty 
    Spanelska paradentenza 
    Velká filmová loupež 
    Veselé vánoce přejí chobotnice 
 1985  Co takhle svatba, princi? (TV) 
 1984  "Bambinot" 
    "Létající Čestmír" 
    "My všichni školou povinní" 
    "Rozpaky kuchaře Svatopluka" 
    ...a zase ta Lucie! 
    Barrandovské nocturno aneb Jak film zpíval a tancil 
    Lucie, postrach ulice 
    Rumburak 
    Šéfe, jdeme na to! (TV) 
    Šéfe, vrať se! (TV) 
 1983  Kdo chce kam... (TV) 
 1981  Buldoci a třešně 
    Začalo to karafiátem (TV) 
 1980  Jak se dělá smích 
    V hlavní roli Oldřich Nový 
 1979  Upír ve vezáku 
 1977  Všichni proti všem 
 1976  "Rákosníček" 
 1975  "Chalupáři" 
 1974  Sedm kilo pro králíčka (TV) 
 1971  "Taková normální rodinka" 
    Kat nepočká 
    Ženy v ofsajdu 
 1970  "Fantóm operety" 
    Muž, který rozdával smích 
    Pěnička a Paraplíčko 
    Ucho 
    Vražda ing. Čerta 
    Štyri vraždy stačia, miláčik 
 1969  "Pan Tau" 
    Odvážná slečna 
    Světáci 
 1968  "Pohádky z mechu a kapradí" 
 1967  Přísně tajné premiéry 
    Ta naše písnička česká 
    Ženu ani květinou neuhodíš 
 1966  Dáma na kolejích 
 1965  Bílá paní 
 1964  Čintamani a podvodník 
    Hvězda zvaná Pelyněk 
    Komedie s Klikou 
 1963  Až přijde kocour 
    Král Králů 
    Pršelo jim štěstí 
 1962  Anička jde do školy 
    Neděle ve všední den 
 1961  Florián 
    Každá koruna dobrá 
    Kolik slov stačí lásce 
    Labyrint srdce 
    Pohádka o staré tramvaji 
    Procesí k panence 
 1960  Cirkus jede 
    Zlé pondělí 
 1959  Májové hvězdy 
    Medvěd a strašidla 
    O medvědu Ondřejovi 
    Slečna od vody 
 1958  Cesta zpátky 
    Kasaři 
    O věcech nadpřirozených 
    Zde jsou lvi 
 1957  Dědeček automobil 
    Florenc 13:30 
    Škola otců 
 1956  Honzíkova cesta 
    Nevěra 
    Zaostřit, prosím 
 1952  Únos 
 1940  Madla zpívá Evropě 
 1939  Zlatý člověk 
 1937  Zizla a Pizla 

 

  
 
Copyright (c) 2002 Martin Pomothy, programování Pavol Daniš, grafika fatal